Som liten vill man ha allt på samma sätt.
Ha samma lärare, samma hus, samma vänner.
Kirurger är likadana.
Man vänjer sig vid samma läkare, operationssjuksköterskor och sjukhus.
Men allt blir annorlunda under det femte året.
- Cristina! - Hej!
Då måste man söka nytt jobb.
- Hur var det i Dallas? - Dåligt. Jag är bättre än så.
Jag är trött på allt släpande. De får komma till mig i stället.
- Hur var det för dig i Boston? - Jag skulle dit, men jag avbokar nog.
Va?! Bara idioter avbokar Brigham. Och Bailey lär döda dig.
Visst är hon gullig!
- Får du skjuts av Owen? - Nej.
- Hur gick det? - Jättebra. - Hej, lilltjejen!
- Mamma saknade dig. - Din idiotfru tänker avboka Brigham.
Man avbokar inte landets bästa allmänkirurgenhet.
- Huset är klart, du har jobb här. - Det finns hus och jobb i Boston.
- Du måste åka dit. - Vilken bra make! Nu åker vi.
Så där ja! Jag tog den sista croissanten.
Jag behövde bara knuffa en vårdare.
Jag har en hemlighet.
- Lova att tiga om jag berättar. - Jag lovar.
Jag är kär!
I vem då?
- Det här börjar ju bli löjligt! - Forskningsmyndigheten?
- De smörar väl aldrig för ST-läkare? - Bara om man är en gud. Som jag.
- Kakan är torr. - Karev, är det jobbigt?
- Du tigger och vi blir uppvaktade. - Jag tigger inte.
Tigg lite, så får du intervjuer.
- Jag ska på anställningsintervju. - Var då?
Olika ställen. Men det här är ruttet!
Vi ska ha tenta snart och ska ändå gå på intervjuer.
Man blir ju knäpp!
- Traumafall på ingång. Kepner, Karev! - Jag ska åka på intervju om en timme.
- Avery? - Jag ska jobba med Sloan i dag.
- Jag är ledig. - Bra. Tack.
Kvinna, låg i en ravin.
Medvetslös. Skall-och bukskador. Hypotermi, förfrysningsskador o.s.v.
- Opåverkad andning. - Svag puls.
Jag är dr Grey, du är på sjukhus. Vad heter du?
- Kör. - Ur vägen!
Okej. Jag står nära dig. Var bara lugn.
Du var väl inte ute och vandrade?
- Varför väntar vi? - Jag stannar här. - Hämta förkläde.
Jag tänker inte gå nånstans. Jag står här hela tiden.
- Felställd tibiafraktur. - Revbensfrakturer.
- Från vilken höjd föll hon? - Vet inte, vandrare hittade henne.
- Ja, Karev? - Anonym kvinna, cirka 15 år.
- Har du fixat några intervjuer? - Jag jobbar på det.
- Den där armbågen är sned. - Det har dröjt.
Du kräver invänjning, som mögelost.
Vissa älskar det, andra avskyr det.
Hälsa Hunt att tillväxtplattorna visar att hon är vuxen.
Och armen bröts för länge sen.
Här ser man att frakturerna är felläkta.
Eller så fick hon ingen vård. Jag har sett såna skador i Irak.
Hos patienter som blivit torterade.
- Hon har blivit misshandlad. - Ring polisen.
Vi vet inget förrän hon kan prata.
Hon har ett aneurysm vi ska åtgärda.
- Nu kan vi söva henne. - Vänta!
Visst flydde du från nån?
Ingen vill dig illa, säg bara vad du heter.
Han kallade mig för Susan.
Men jag heter nog Holly.
Vid den lila fliken finns fallstudier.
Vid den gula finns initiativ som jag tog som ST-chef. Vid den gröna...
"Dr Kepners muntra och vänliga sätt
gjorde min sjukhusvistelse trevlig."
Det är brev från patienter.
- Det är på fem sidor. - En av många nöjda kunder.
Nu till den blå fliken: "Priser och utmärkelser."
- Ja, hon hette Holly Wheeler. - Men vi vet inget än.
Det var på tv. Hon var och handlade med sin mamma
när nån tog henne.
- Det var sommaren 2000. - Det kan vara hon.
Hon måste ha varit åtta eller nio.
Sex år. Och de var utanför affären.
Mamman råkade på en vän. De började prata om en grannfest de skulle ha.
Hon bad henne ta med sallad, för det fanns redan efterrätt.
Efter den lilla stunden insåg hon att hennes barn inte stod kvar.
Jag minns jämt det när Tucker rusar i väg. Och vi vet inte om det är hon.
- Nu ska vi vara tysta och operera. - Bailey, Shepherd. Ta en paus.
Polisen vill att vi ser efter om hon har ett födelsemärke under ena armen.
Andra armen, längre upp.
- Leverans till dr Yang. - Tack.
- Den är inte till er. - Jag bryr mig inte.
- Vem är det som jagar mig nu, då? - Cleveland Clinic, imponerande!
Men jag tänker inte fjäska. Vi är lika bra som de är.
Vår stamcellsforskning är banbrytande,
och jag är rena fyndet som lärare.
- Nu fjäskar jag. - Det är gulligt.
Kom, så går vi.
Kan du vicka på tårna?
Gör det ont? Du slog i huvudet rejält när du ramlade.
Men det är ingen större fara.
Holly, jag är dr Fincher. Jag är terapeut här på sjukhuset.
Får polisen ställa några frågor? Fast bara om du själv orkar.
Vet du vad mannen som höll dig fången heter?
Det går bra.
Joseph. Joseph Ingles.
Det var väldigt bra. Vet du var ni bodde? I ett hus eller en lägenhet?
Det var i ett hus med en våning och en källare.
Låg det vid en väg? Hörde du bilar?
Jag fick inte gå ut.
Säg bara till om du vill att vi ska sluta.
Vi borde nog ta en paus nu.
- Ni borde ha tillkallat mig direkt! - Hon var svårt skadad.
- Jag måste framför allt rädda liv. - Men ni ska ringa psyk direkt.
- Nu har hon knutit an till en kirurg. - Hon heter dr Grey.
Nu har Holly valt henne, så den kontakten lär bestå.
Vad är det?
Dr Fincher vill att ni är hos Holly.
Holly har upplevt tolv år utan nån makt över sitt eget liv.
Vi måste bryta det mönstret genom att visa att hon får styra nu.
Hon får vad hon vill, inklusive er. Vi får samarbeta.
- Okej. - Tack. Jag måste ringa anhöriga.
Jag kunde knappast säga att jag ska på anställningsintervju.
- Ska jag boka om din biljett? - Ja. Jag tar sista flighten i kväll.
Håll ställningarna.
- Ett svårt fall. Ni gör ett bra jobb. - Egentligen inte.
Föräldrarna är på väg, medierna stormar oss. Jag kan inte sånt här.
Jag kan träffa föräldrarna. Förstärk säkerheten.
Sen ringer ni och ber Heather på pr tackla medierna.
Åk hem och ordna rena kostymer till presskonferenserna. Ni fixar det här.
Pratar hon engelska eller är hon som Jodie Foster i ödemarksfilmen?
Engelska, men hon är tyst. Hon såg väl på de tv-kanaler hon fick in.
- Försöker du slippa intervjun? - Föräldrarna är på väg. Jag vill åka.
Du verkar vilja stanna här och skaffa rara ungar med din rara man.
- Varför ska du prompt åka? - För att jag är kirurg.
Jag vill jobba på de bästa sjukhusen. Det borde du också vilja.
- Vad vet ni om Carson Methodist? - Inget.
- Det ligger en timme utanför Toledo. - Var ligger det?
- I Kanada. - I Ohio. 250 000 invånare.
- Men det ligger en timme bort. - Robbins fixade intervjun.
Tack för den här tiden. Våra vägar skiljs yrkesmässigt, så jag tar adjö.
Herregud, Holly!
Det är hon! Det är hon...
Så klart jag känner igen dig. Du är fortfarande min fina lilla flicka.
Jag vet att jag skyndar på, men jag vill gärna krama dig. Får jag det?
Åh, min lilla flicka...
Min lilla flicka!
Vi gör nysatsningar, så ni har tur.
Vi ska förbättra neonatalintensiven.
Vi inväntar bara pengarna, så vi blev så glada när dr Robbins ringde.
Hon berättade om pengarna ni drog in till barnen i Afrika.
- Ordna bil åt transplantationsfallet. - Skriver ni ut nytransplanterade?
Vi saknar resurser för så svåra fall, så de överförs till Toledosjukhuset.
Är ni hungrig? I dag får man blanda sin egen glassdrink på serveringen.
- Förlåt! - Jag trodde att du var kidnapparen.
Nej, de tog ju honom i går.
Jag kom för att hämta fler kostymer till presskonferenserna.
- Jag trodde du pluggade hos Meredith. - Jag kom hem för att duscha.
Jag ska samla ihop mina grejer och låta dig vara ifred.
- Strunta i det. Du kan bo här. - Nej, jag...
Jag bor hos Meredith till tentan. Jag är aldrig hemma, så stanna du.
- Är det säkert? - Tills tentaperioden är över.
Okej. Jag ska gå så att du får vara ifred.
Det här är nog din första skoldag.
Här fyller du sex år. Det var nog då du fick kaninen.
I dag ska dr Torres vrida armen rätt. Rörligheten blir bättre.
Tror de att det här hjälper?
Skulle foton och ett kramdjur göra allt bra?
Nej, de vill nog bara hjälpa dig att minnas. Du var ju bara sex år.
Du kan hälsa att jag minns allt.
Min första skoldag och när jag fyllde sex år.
Och jag minns första gången han tvingade mig att klä av mig.
Och hur hårt han sparkade mig när jag inte låtsades njuta.
Eller hur han luktade cigaretter. Hur jag hade kunnat rymma flera gånger -
- men varje gång jag kom ut hörde jag hans röst inom mig.
Han sa att de inte ville ha mig, att jag var som död för dem.
Och till sist rymde jag för att han skulle fånga in en annan flicka.
För att jag hade blivit för gammal, uttjänt och äcklig.
Det kan du hälsa dem.
Sen opererade vi flera frakturer som inte hade läkt rätt från början.
Patienten är vid gott mod. Vi är glada att hon kan läka.
- Och det trots alla hinder... som... - Tack, dr Torres.
- Vad säger Holly om Joseph? - När vi får vi träffa föräldrarna?
- Familjen behöver lugn och ro. - Vägrar Holly att prata med dem?
- Det är väldigt komplicerat. - Det är inte alls komplicerat!
Han är ett odjur som hade henne i tolv år, och vi får en timme per dag!
Holly är skör nu. Vi måste ta hänsyn, även om hon vill vara ifred.
Han raderade hennes vilja!
Ja, men hon har mycket att bearbeta.
- Ni är fortfarande främlingar. - Vi får ju inte vara föräldrar!
Visade ni henne fotoalbumet? Kom hon ihåg nåt?
- Inte ens kaninen som hon älskade? - Hon kom inte ihåg. Jag beklagar.
Hon kommer tillbaka till er. Det kan dröja, men minnena finns kvar.
Ni måste bara ha tålamod.
Chefen! North Western har inte ringt.
Har ni talat med dr Mitchell?
- Ja, han imponerades av ert cv. - Tack och lov!
- Men inget är avgjort än. - Han var ju imponerad.
Men han var osäker på om personkemin stämde.
Jag söker jobb, ingen dejt!
- Jädra journalister... - Hallå?
Huggmejsel.
Vilka förhårdnader! Det krävs många benbrott för att få så mycket ärr.
Humerus är ganska hård till och med på små barn.
Man mår illa när man inser vilket våld som krävdes.
Kan vi prata om nåt annat nu?
Vi vet ju inte vad hon kan höra omedvetet.
Så det vore nog bra att prata om nåt annat än alla föräldrars mardröm.
- Avery ska på UCLA-intervju. - Så menade hon inte.
- Nej, prata gärna om det! - De är högt rankade.
Fast det hedrar ju både mig som lärare
och honom som kirurg.
- Hur var det i Kanada? - Hellre Kanada än det skitstället.
Ska jag ringa chefen på Duke? Han gör allt för mig. Han godtar t.o.m. dig.
Vad ska Hunt göra om du slutar? Javisst ja, han flyttar med direkt.
- Han är så hunsad. - Ingen av er ska börja på Duke.
Det är jättebra här, och det vore galet att flytta.
- Du vill bli terapeut åt din patient. - Hon är ju präglad på mig nu.
- Hur mår hon? - Jättebra. Eller bättre.
Hon hade gömt mat under sängen, men hon ljög i alla fall inte om det.
Hon pratar mer i terapin, fast inte med sina föräldrar.
Hon hölls 8 km från hemmet och de hittade henne inte.
Sånt kommer man inte över så lätt.
Hon kan ju flytta in hos dig när vi har stuckit.
Adele, älskling!
Ska vi äta middag nu?
Det här är privat! Försvinn!
Kör ut honom! Det är övergrepp! Hon var sårbar och...
- Snälla ni... - Han är kriminell.
- Om ni inget gör, ska jag stämma er! - Allan har Alzheimers.
Han är ännu sjukare än er fru.
Han är inte kriminell. Han är patient här.
Columbia är ju framträdande inom kardiologi.
Att jag har sökt upp er visar hur mycket vi vill...
Kan ni skicka smöret?
- Tack. - Ni borde besöka New York.
- Vi kan se vilken musikal ni vill. - Jag hatar musikaler.
- Men jag tycker om vin. - Kyparen! Mer vin.
- En gammal bäckenfraktur är märklig. - Det är en s.k. avulsionsfraktur.
Jag trodde först att den uppstått vid flykten, men den är äldre.
Minns du när smärtorna kom eller nåt som kan ha hänt strax före fallet?
Nej, det gör jag inte.
Det kanske hände när jag hade fött barnet.
Det var för några år sen. Jag tror att det dog.
Jag kunde inte gå på länge. Det måste väl ha hänt då?
Det... Ja, det...
Förlåt... Borde jag ha tigit om det?
Ursäkta mig.
Det är ingen fara.
Förlåt att jag är sen.
Jag är hedrad över att ni kom.
Är Grey också borta mycket? Cristina har varit så disträ.
- Vilka pratar hon med i dag? - Stanford.
Stanford? Hon vill väl inte jobba där.
Bara idioter fnyser åt kardiologi där eller åt allmänkirurgi på Brigham.
- Chefen där var så förstående. - Trodde ni på henne?
- Ni har ju avbokat tre gånger. - Chefen har gett mig det här fallet.
Stanford ligger ju långt bort. Går Hunt verkligen med på det?
Kläm av kärlen här, Grey.
Hon ska slippa fotografer här!
- Jag är hemskt ledsen. - Var inte det! Hjälp mig i stället.
- Hjälp mig så att hon blir trygg. - Det ska inte upprepas.
Teddy behöver din underskrift på dessa papper för stamcellsforskningen.
Alla har kameror i mobilen. Du kan inte förbjuda mobiler.
Nej, men jag kan utrymma korridorerna när hon ska transporteras.
Jag gör fel hela tiden. Det är för mycket.
Jag skulle inte bli chef. Jag skulle bara vara en vanlig kille.
Hur kommer det sig att det är jag som skadar hans dotter ännu mer?
Du gör ditt bästa.
Hur har du haft det i dag, gullunge? Har du haft kul med Zola?
Hon begriper inte sånt där nonsens.
Hej, Zola! Hur mår du?
Tuck? Tucker?
- Var är Tuck? - Jag vet inte. Han var här nyss.
- Hur kan du inte veta det? - När såg du honom senast?
Alldeles nyss. Jag lovar, han var precis här.
Ring om rosa larm direkt.
- Nej, vi har våra riktlinjer. - Min son är försvunnen!
Du passade honom inte och nu är han borta.
Om du inte ringer omedelbart
så kommer jag att ha ihjäl dig!
- Gör det, Tara. - Ring in ett rosa larm!
Vi har ett rosa larm. En femårig pojke är borta. Vi vet inte sen när.
Jag vet inte...
Stå inte bara där! Hjälp till att leta efter honom!
Han skriker nog. Jag har lärt honom att göra det om nån främmande...
Han skriker...
Dr Bailey.
Han blödde näsblod. Jag tog honom till sjuksköterskan.
Va?! Där är du ju!
Kom, så får jag titta!
Få se på näsduken. Kors i allsin dar!
- Var var han? - Han blödde näsblod.
Du ska få en glass. Nu åker vi hem.
Och så köper vi en glass.
Tänk att du blödde näsblod...
Och... nu ska det vara klart.
Väldigt fint. De flesta kan inte få till detaljerna i fossa triangularis.
Om jag inte lyckas som kirurg får jag väl bli resande försäljare.
- Och sälja sniderier på marknader. - Ni lär få bra betalt.
Särskilt som allt är gjort av Harper Averys barnbarn.
Förresten, tror ni att han kan tänka sig att tala här?
Vi har jagat honom i åratal.
Du är ett varumärke. Du är The Ritz inom kirurgin.
Fast han inser ju att han egentligen är ett motell.
- Hon ska ta soppa! - Då måste hon tilltala soppkillen.
- Hon ser morsk ut. - Men där fegar hon ur.
Hon ser livrädd ut! Köp lite soppa åt henne.
Hon ska hem snart, och dr Fincher säger att hon måste klara sånt.
- Då måste du gå på jobbintervjun. - Jag smiter inte från intervjun!
Men kom ihåg att de granskar dig personligen och struntar i cv: t.
- Men Meredith är inte jobbig som du. - Pizzadisken!
Jag skiter i dem! Jag är less på att förställa mig. Jag gillar mig själv!
- Det är du nog ensam om. - Visa inte upp hela dig själv, bara.
Kom!
Claire Hiatt sa att du lämnade intervjun. Ring och be om ursäkt!
- Jag drog tillbaka min ansökan. - Måste jag släpa ut dig i örat?
Jäkla Robbins...
Jag pratade egentligen inte med nån.
Men jag gick till självserveringsdisken.
Det var faktiskt inte så svårt.
- Vad är det? - Inget. Det ser gott ut.
- Vet du vem världens bästa mentor är? - Jag?
Sloan. Han nätverkar åt Avery på ställen med mer än glass.
Lugn, en kollega i Florida vill träffa dig.
- I Miami? - I Tampa. Ganska nära.
Vad gör du? Gillar du inte mig?
Jo, jag har ju lärt upp dig så bra.
- Fast nu vill du bara härifrån. - Du vill inte att jag byter jobb.
- Du har varit en kass referent! - Jag vet, det är hemskt.
Men bra barnläkare är sällsynta. Ingen får sno min bästa kandidat.
- Är jag bäst? - Gå nu.
Ring och säg att jag är bäst.
Ring till Yale, Baylor, Brown.
- Jag vill inte hjälpa dig att sluta. - Vill du att jag är här frivilligt?
Ring nu!
Hej. Hur mår du?
- Det där var stort. - Nej då.
Den där kön är jobbig fastän...
...man inte varit inlåst i tolv år?
- Fastän man inte upplevt samma sak. - Varför håller ni på så där?
Ni lindar in det. Terapeuten och mina föräldrar...
Jag har blivit sparkad, våldtagen, slagen och fått svälta.
Jag fattar, men mitt liv var sånt.
Jag kunde inte prata med honom om mina föräldrar.
Och nu kan jag inte prata med nån om honom.
- Du får visst prata om honom. - Nej.
Ni kommer att tro...
- Ingen kommer att fatta. - Försök!
Han var inte bara elak. Han var hygglig ibland.
Han lät mig komma upp och sen tittade vi på grejer ihop.
Filmer... Då var det nästan normalt.
När jag kom hit satte jag på tv: n och de visade den där filmen -
- som vi såg tillsammans. Och då saknade jag honom.
Jag vet att det är illa, men säg inget till terapeuten -
- för då frågar hon bara hur det känns, och jag vet faktiskt inte.
Jag vet bara att jag borde vara glad över att ha sluppit därifrån.
- Men ibland är jag inte det. - Det gör inget.
Du får känna precis vad du vill.
De har frågat tre gånger om ni har fått den.
Hur kan man skicka en fruktkorg?
Champagne går an, men frukt?
- Vilka har...? - Hopkins.
Hopkins i Maryland?
- Ja. - Hopkins har gott renommé.
Och de vill ha dig, så du borde vara stolt.
- Vill du ha ett äpple? - Ja.
Du har finare utsikt över dammen.
Mrs Thompson mittemot har visst många bra filmer.
- Hur är det fatt, Adele? - Han har inte hört av sig alls.
Jag vet inte vad jag har gjort för fel.
Du har inte gjort nåt fel, älskling. Han är bara...
Jag är din man, sen trettio år. Jag finns ju här...!
Det här är vi när vi gifte oss.
Din mamma fotograferade oss efter vigseln.
Du och...?
- Är vi gifta? - Ja, älskling.
Jag friade på nyårsafton och sen gifte vi oss på alla hjärtans dag.
Allan? Var är Allan?
Kan ni hjälpa mig att leta, herrn? Han älskar ju mig.
Han skulle inte bara försvinna. Han älskar mig! - Allan?
Var är du? Snälla Allan, kom hem! Snälla du!
Transplantatet i bukartären brast, så vi måste operera omedelbart.
Ni borde nog gå in och säga adjö innan vi tar henne till operation.
Nej, ni får hjälpa henne.
- Det här är väldigt allvarligt. - Hon litar mer på er än på oss.
Ta hand om henne!
- Tryckfall! - Instrumentbricka. - Ur vägen!
Jag måste öppna bröstet. Sök Altman, nån!
Rubens blåsa.
Lägg ut dukarna.
Skalpell! Tack.
Revbensspridare.
Sug här!
Stäng persiennerna.
Patienten är Holly Wheeler, 18 år. Dr Altman.
Dr Yang sökte mig kl. 22:18 och vi träffade dr Bailey på operation.
Där såg vi att transplantatet blivit infekterat.
När vi skulle sätta nytt transplantat fick hon hjärtstopp flera gånger.
Vi fick ge intern hjärtmassage
och vi kunde lyckligen återuppliva henne.
Dr Bailey kunde sen åtgärda transplantatet.
Och efter några larm på HIA har hon varit stabil.
- Vad rekommenderar ni? - Patienten kan åka hem.
- Och neuro? - Utskrivning.
- Ortopeden? - Allt väl.
Och allmänkirurgiskt?
Dr Bailey?
Dr Bailey är klar.
Holly kommer att fortsätta i terapin.
Kirurgiskt är hon färdigbehandlad.
Tack ska ni ha, allihop. Och ett särskilt tack till dr Grey.
Okej, nu räcker det. Dags att jobba igen.
Fin insats.
De är väl bra föräldrar? De verkar vara bra föräldrar.
De har varit här varje dag, ifall du skulle vilja träffa dem.
Jag har en dotter. Och jag hade velat krama henne och aldrig släppa taget.
Men de har låtit dig styra och försökt förstå hur du känner det.
Ge dem en chans. Prata med dem som du pratar med mig.
- Vi har packat. Har vi allt nu? - Ja, jag tror det.
- Vi är så tacksamma. - Ingen orsak.
Den här får vi inte glömma.
Ja...
Jag vill nog inte ha den.
Den påminner bara om allt som jag gått miste om.
Men den betyder mycket för er, så vi kan ta med den.
Nej. Vi kan lämna kvar den.
Folk brukar säga så:
Man kommer inte vidare om man inte släpper taget.
Få henne att stanna kvar. Cristina. Hon ska flyga till Columbia i kväll -
- och de lär rulla ut röda mattan för henne som alla gör.
Snart är vi bara ett sjukhus i mängden, och då mister vi henne.
Det får inte ske! Hon är begåvad och skicklig och...
Det här sjukhuset kan inte avvara henne.
Hon får ge sig av om hon vill det.
Jag kan inte få henne att stanna.
Du är hennes man. Vad som än pågår mellan er, se till att hon stannar!
Gör det själv! Du är hennes chef. Få henne att stanna om du vill det.
Och tig om min fru. Jag är din chef, inte din vän.
Det sa du tydligt.
Att släppa taget är enkelt.
Att fortsätta vidare är det svåra.
Du lever ett gott liv här. Du har vänner.
Och ibland blir jag nog bara ett hinder för dig.
Men om det är nånting du behöver är det bara att ringa -
- så släpper jag allt jag har för händer och kommer direkt.
Jag älskar dig, Adele.
Det kommer jag alltid att göra.
Allan.
Slå dig ner. Jag skulle precis gå.
Var har du varit? Jag har väntat så!
Ibland kämpar vi emot.
- Vi vill ha allt som det har varit. - "Var mindre du."
Hur är man mindre av sig själv?
Så där! Mindre av dig själv.
- Vadå? - Har du kostym?
Jag ska vara på Yale tidigt. Tänk om planet är försenat...
Eller om du såg ut som en luffare i en skrynklig kavaj.
- Var har du lärt dig det där? - Vi Averys kan sånt.
Hallå där! Jag har en ny tid på Brigham och ska åka om en timme.
- Skål för det! - Vi måste gå, Jackson.
- Då går vi. - Lycka till, era nollor!
- Jag ska också gå. - Gå inte.
Jag ska till Yale. Jag tänker inte missa planet för att supa med er.
Få inte tunghäfta nu!
Bartendern. Två tequilas, tack.
Den här baren är rätt bra om vi missar våra flyg.
- Det finns många affärsmän här. - Våra män skulle aldrig få veta nåt.
Men inget förblir oförändrat.
Boarding för flight 1243 till JFK, gate 19.
Ja, jäklar... En gratisresa till New York.
Jag kunde be om välgångsönskningar, men det behövs inte.
Cristina... Vill du verkligen ge dig av?
Vi har förberett för det här i fem år. Så klart jag vill ge mig av.
Det borde du också vilja.
Nån gång måste man bara släppa taget.
Fortsätta framåt.
Miranda Bailey sa att jag måste träffa en ung kirurg.
Och det är uppenbart för mig. Men innan vi fortsätter -
- vill jag veta om ni verkligen vill satsa på oss och flytta till Boston.
För hur ont det än gör...
Ni är faktiskt mitt förstahandsval.
...så är det bara så vi kan utvecklas.